Gambija
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
Murīte | Datums: Ceturtdiena, 14.Decembrī.2017, 20:59 | Komentāri # 39 |
Censonis
Komentāri: 80
Balvu ielāde ...
| A.Grīna "Tobago" ir lasīta. Par Hercoga Jēkaba laiku vispār ir ļoti maz vēstures liecības, tik zināms, ka viņš bijis izcils valdnieks, kaut arī vācietis. Latviešu zemnieki viņu mīlēja un cienīja, kā savas "zemes tēvu", jo viņš atzina šo muižnieku nicināto un pazemoto sociālo slāni. Viņš ievērojis, ka latviešu zemnieki var būt labi amatnieki dažādās jomās, ne tikai holandieši u.c. svešzemnieki, kuri mācījušies pie lieliem meistariem. Hercoga laikā zemniekiem bija iespēja "izsisties" uz augšu, par ko grieza zobus muižniecība, jo viņiem vajadzēja tikai dzimtcilvēkus. Par kolonijām - domāju, ka noteikti uz kuģiem par apkalpi bija arī kurzemnieki, kā arī jauniegūtās zemes kādam bija jāiekopj. Grāmatās rakstīts, ka daudzi latvieši pat veselām ģimenēm pārcēlās uz dzīvi Tobago un Gambijā. Nedomāju, ka grāmatās sarakstītais ir mīts vai izdomājums, īpaši jau Grīns pa tukšo nefantazē, kurš sarakstījis ne vienu vien vēsturisku grāmatu. Tāpat arī Rutku Tēva "Gambija"...
Leģendu vācēja
|
|
| |
|
|
|
|
|
Murīte | Datums: Pirmdiena, 18.Decembrī.2017, 23:37 | Komentāri # 45 |
Censonis
Komentāri: 80
Balvu ielāde ...
| Jā, grāmata tā pati. Tas stāsts par Aklo Valentīnu arī ļoti interesants. Viņš līdzīgs Robinam Hudam, tikai latviešu gaumē. Rutku Tēvs ir autors arī "Vella kalpiem", viņa rakstības stils stipri atšķiras no Grīna, ir humors vietām, ļoti viegli lasāms. Piparkūkas arī būs, mīkla jau gatava, taisu pati, ne no veikala...
Leģendu vācēja
|
|
| |
|
Murīte | Datums: Otrdiena, 19.Decembrī.2017, 13:41 | Komentāri # 47 |
Censonis
Komentāri: 80
Balvu ielāde ...
| Lūdzu par grāmatu. Prieks, ka ir cilvēki, kas mūsdienās grāmatas lasa. Savādāk šķiet, ka roboti apkārt, kuri vienaldzīgi blenž un glāsta savus viedtālruņus.
Leģendu vācēja
|
|
| |
Meilis | Datums: Ceturtdiena, 08.Februārī.2018, 00:39 | Komentāri # 48 |
Vieglas smiltis Tev draugs
Komentāri: 6565
Balvu ielāde ...
| Pēc grāmatas izlasīšanas tā teikt savajadzējās pārbaudīt faktus dabā. Un tā - nolēmām ar vietējo autobusu sasniegt Gambijas upes augštecē esošo pilsētiņu JanJanBuri jeb kā angļi to nodēvēja - Džordžtaunu. Grāmatā arī pieminēts kur 2 angļu kuģi bija uz laiku nobāzējušies ar nelietīgu plānu vēlāk atkarot Hercoga Jēkaba iegādāto Andejsalu (tagadējo Kunte Kinteh). Kas to zin kā bijis patiesībā, bet vieta izrādījās visnotaļ interesanta un apmeklēšanas...
![](/_fr/41/s9460365.jpg) Izbraucām no Bandžulas ap 10.30 no rīta, bet pēc kādiem 100km autobusam sāka kūpēt viens ritenis, šoferis 2 reizes piestāja un riteņa rumbu mēģināja laistīt ar ūdeni lai nepārsprāgtu riepa un tā kaut kā izdevās aizripināt līdz pilsētiņai Somai kur pasažieri varēja zem mango kokiem ēnā pasēdēt kamēr 5 mehāniķi nopūlējās 4 stundas kamēr nomainīja izdegušo rumbas gultni... atlikuši vēl apmēram 150km līdz JanJanBuri. Kādu brīdi nu jau tumsā braucot priekšā redzam uguns liesmas... deg plašā teritorijā krūmi, zāle, koki, gan jau mājas ar... šoferis pat nepiebremzē, bet brauc tik cauri ellei... viss kārtībā.
Ja vari - dari, ja nevari - nesāc!
|
|
| |
|
|